החיים בקיבוץ //הכפר וגלעדי
תאריך לידה
10.09.1968
מקום לידה
כפר גלעדי
הורים
יפה וגדעון
אחים
רענן וליטל
בן /בת זוג
עוזי
מגורים
מושב חרות
51
בית הספר
״כפר גלעדי״ ו״עלי גבעה״ מ1928-
עוד מאז הקמת כפר גלעדי ,היה החינוך 52
ערך יסודי ומוביל .שיטות חינוך פותחו,
מאמצים רבים הושקעו והדרך הייחודית
הופצה והשתרשה בכל הארץ ,בין השאר עי
המחנך והמורה מרדכי סגל ,מקים ״סמינר
הקיבוצים״ .בכפר גלעדי התפתח ביה״ס מא׳;
– עד י״ב ,אך עם הזמן הוקם ביה״ס אזורי
לחטיבת ביניים ועליונה בכפר בלום ,וביה״ס
היסודי עמד בפני דילמת גודל ויעילות .שישה
קיבוצים ,כפר גלעדי כמוביל ,עם משגב עם,
מנרה ,דפנה ,הגושרים וכפר סאלד ,החליטו
להקים ביה״ס משותף לכיתות יסוד .לאחר
התפתחות רבת שנים מאז ראשית שנות ה,90-
המוסד החינוכי הזה ממשיך להתפתח ולגדול
ומרכז מאות תלמידים המגיעים מדי יום
באוטובוסים הצהובים של המועצה וממלאים
את האזור בהמולת ילדים שוקקת חיים וכל
כך חשובה.
החיים בקיבוץ //הכפר וגלעדי
״עד כתה ו' למדתי בכפר גלעדי ,בכיתה קטנה
של 12ילדים ,ובכיתה ז' עברתי ל"בית החינוך
המשותף עמק החולה" בכפר בלום ,בו למדו
בני קיבוצים ומושבים מהגליל העליון.״
דקלה כהן גלעדי
״בשנת 2013הייתי חניכה במכינה הקדם
צבאית ׳גליל עליון׳ ובמסגרתה התנדבתי
עם ילדי כיתות א׳ בבית הספר היסודי
׳עלי גבעה׳ בכפר גלעדי.״
שירה כהן גלעדי
תחילה נקרא בית הספר ״כפר גלעדי״ ובהמשך הוא
השתנה לבית הספר ״עלי גבעה״ .כיום לומדים שם
תלמידים מכל האזור53 .
בית הספר
״כפר גלעדי״ ו״עלי גבעה״ מ1928-
שירה כהן גלעדי
שעברו מדור לדור .ההגעה לקיבוץ עם נולדתי בצורן ומאז הספקתי לעבור 7
המשפחה היא סוג של מסע .דרך ארוכה, בתים .כפר גלעדי זה המקום היחיד שאני
אבל ההתרגשות תמיד גדולה כשמתחילים באמת יכולה לקרוא לו בית .אמנם מעולם
להתקרב לאזור .בכניסה לקרית שמונה אני
לא גרתי בקיבוץ עצמו ,רק במטולה
כבר מסתדרת במקום ומתעוררת לגמרי (לתקופה קצרה) אבל בשבילי כפר גלעדי
מהשנ״צ ,וכשמגיעים לעליה לקיבוץ תמיד זה הכי בית .זה השורשים של העץ שלי,
זה הגאווה המשפחתית שלי ,זה המקום
מסתכלת מבעד לחלון לראות מה השתנה
כשלא הייתי. שגדלתי בו .בשבילי הקיבוץ הוא כמו
ציר זמן ,הייתי שם מאז שנולדתי ,ובכל
כשסיימתי כיתה י״ב בחרתי ללכת למכינה
הקדם צבאית ״גליל עליון״ בסניף של מעיין ביקור אני באה קצת יותר גדולה .זה
כאילו שהחיים ממשיכים קדימה אבל
ברוך ,שנמצא 10דקות נסיעה מהקיבוץ. כשאני באה לקיבוץ הזמן עוצר ויש לי את
פעם בשבוע ,כשכל החניכים הלכו להתנדב, האפשרות להסתכל על החיים שלי מהצד
אני התנדבתי בבית הספר ״עלי גבעה״ בכפר ולהגיע לתובנות לגבי מה טוב ומה לא טוב
לי .אני זוכרת איך הייתי רצה ומשחקת עם
גלעדי וכשנגמרה הפעילות הייתי נשארת בני הדודים והאחים שלי ב״דשא הגדול״,
להמשך הערב בבית של סבא וסבתא .היינו מה שאגב ,בתור ילדה היה נראה ממש
מכינים ארוחות ערב מפנקות (וכמו שסבתא גדול .עד היום אני אוהבת לקחת את בני
אומרת -הכי חשוב שהצלחת תהיה יפה!). הדודים הצעירים יותר לטיולים בקיבוץ
כל שבוע מחדש הייתי עצובה שנגמר הזמן ולסיים בדשא או בגן המשחקים שממול.
היינו עושים טיולים בכל הקיבוץ ומנסים
וצריך לחזור למכינה ..העזיבה מהקיבוץ לגלות מקומות שאנחנו עוד לא מכירים.
תמיד גורמת לי להרגיש עצובה .מרגישה היינו חוקרים כל מטר מהקיבוץ ,וכשהיינו
כמו סטירת לחי של ״חזרה למציאות״ כי מתעייפים היינו חוזרים לבית של סבא
בכפר גלעדי הזמן עוצר אבל בסוף השעון
וסבתא ומשחקים במשחקים שלהם,
חוזר לתקתק.
54
החיים בקיבוץ //הכפר וגלעדי
תאריך לידה
06.11.1995
מקום לידה
צורן
הורים
עוזי ודקלה
אחים
ניב ,רועי ואיתי
מגורים
מושב חרות
55
הדשא הגדול
משנת 1951
בכל יישוב כפרי נוצר מקום מרכזי 56
להתכנסויות ובילוי ,ובכפר גלעדי זהו ״הדשא
הגדול״ שם מתרחשים אירועים חגיגיים
רבים ,שם משחקים הילדים והנערים משחקי
ספורט חברתיים וזהו המקום השקט ,הירוק
והיפה שמוסיף נוף כפרי ורוגע לתמונת הכפר
המתמדת.
ימי השקיית הדשאים היו ימים שנואים
על הילדים כי באותו יום לא יכלו לרוץ על
הדשא .ולעומת זאת -יום הכיסוח של הדשא
היה יום כיף של הצטרפות לקוצר ועיסוק
בעבודת ״הגדולים״.
החיים בקיבוץ //הכפר וגלעדי
״כפר גלעדי קיבלה מתנה מהפסל דוד פיין ממעיין
ברוך ,שנפטר בגיל ( 91לפני שנה) .לפני העליה על
הקרקע מקימי מעיין ברוך הוכשרו בכפר גלעדי ויש
להם קשר אמיץ אלינו .אני אישית הייתי מחובר
אליו שנים רבות .הבן שלו חבר של עוזי כהן גלעדי,
שמו יובל ,ונכדו היה עם שירה במכינה ,שמו רם.״
גדעון גלעדי
הדשא מלא בעצים-
עצי אזוז מלך ,חרובים
וברושים הייחודים
ממשתלות הברון באלג׳יר 57
הדשא הגדול
משנת 1951
אור גלעדי
אני לא חושבת שיש דרך אמיתית לתאר
את הקשר שלי לקיבוץ ..הקיבוץ שבשבילי
הוא בית שני לכל דבר שמיחד אותי ,מגדיר
אותי ויותר מכל הופך אותי למי שאני.
את רוב זכרונות הילדות שלי יצרתי שם..
אני זוכרת איך רק חיכיתי לשבוע המיוחל
שאוכל להישאר בקיבוץ ולהיבלע לבועה
המשפחתית שלנו שבה כולנו מרגישים
מקשה אחת.
במיוחד השתוקקתי לרגעים הקטנים -
לבוא לחבוט בזיתים עם סבא או לשמוע
סיפורים עתיקי יומין ולהרגיש גאווה
ענקית על שורשי הציוניים שמילאו את
המקום בחיים
ועל אלו שעתידים לבוא.
ואני יודעת שקשר כזה לא יתנתק לעולם..
קשר בין דורי שאפילו אם נחלום על
להתנתק מהקיבוץ,זה כבר עמוק בדם שלנו
מחבר בין כולנו
58
החיים בקיבוץ //הכפר וגלעדי
תאריך לידה
01.03.1999
מקום לידה
שוהם
הורים
רענן ועינת
אחים
גל ושחר
מגורים
שהם
59
הבריכה
החיצונית ,משנת 1955
״נפש בריאה בגוף בריא״ היה אחד מעקרונות 60
היסוד בחינוך הקיבוצי ובחיים בכלל.
בהתנדבות החברים הוקמה בריכת שחייה
במיקום עם נוף מרהיב לחרמון ,ובה התקיימו
אימוני שחייה ונוצר מקום בילוי למשפחות
ולחברים כל הקיץ.
הבריכה היתה גדולה ועם מים בעומק 3
מטר ,ועברה שינויים בשנים האחרונות
עקב דרישות כלליות של מניעת בזבוז מים
ותברואה ,לכן כיום העומק הוא לא יותר מ2-
מטר לצערנו.
החיים בקיבוץ //הכפר וגלעדי
הבריכה לא נבנתה על ידי קבלנים
שזכו במרכז אלא בהתנדבות
על ידי חברים שעבדו בערבים
ובסופי שבוע לפי הנחיית קבוצת
הבניין המנוסה והמיומנת.
61
הבריכה
החיצונית ,משנת 1955
שחר גלעדי
אם הייתי צריך להגדיר את הקשר והחיבור
שלי לקיבוץ הייתי מגדיר אותו כקשר קרוב
רחוק .מצד אחד ,מדובר ב"חור" שממוקם
כל כך רחוק מהבית ומעטים האנשים
במרכז ששמעו עליו ומהצד השני זה מקום
שפשוט מרגישים בו הכי בבית בעולם (ולא
רק בבית של סבא וסבתא).
לא יודע איך להסביר את זה אבל תמיד
הייתה התרגשות להגיע לקיבוץ (בכל
גיל) ,אני חושב שכמות החוויות שחווינו
שם (אני כפרט וכמשפחה בכלל) וכמות
הסיפורים והסיבובים עם סבא וסבתא
פשוט יצרו את הקשר וההרגשה הכל כך
נוחה להסתובב בכל פינה בקיבוץ ,דבר
שמבחינתי מאוד לא מובן מאליו.
אני זוכר שסבא גדעון לימד אותי איך
קופצים ראש מהמקפצות של הבריכה
החיצונית של הקיבוץ.
מאחל (ומאמין!) שאמשיך להתלהב מכל
ביקור בקיבוץ גם בעתיד ,ואצליח לפנות
זמן בשביל לבקר בו מדי פעם.
62
החיים בקיבוץ //הכפר וגלעדי
תאריך לידה
01.03.1999
מקום לידה
שוהם
הורים
רענן ועינת
אחים
גל ואור
מגורים
שהם
63
פינת החי
מאז 1928
כחלק מהחינוך הקיבוצי ,פותח משק החי 64
ופינת החי שבו התחנכו הילדים גם בהכרת
ואהבת הטבע ,הציפורים ,בעלי החיים וחיות
הבית ,וגם בהחדרת האחריות היומיומית
והחובה האישית להאכלה וטיפול בלי פשרות
ובלי פינוק .גידול בעלי חיים היה אחד
מאושיות החינוך .הדבר כולל לא רק הכנת
מזון ,רכיבה ועבודה בשדה ,אלא גם אחריות
יום יומית לבעל חיים שיש לדאוג לו ולהאכיל
אותו בדיוק כמו לאנשים ולילדים .לכן
הטיפול בבע״ח מלווה את החינוך הקיבוצי
מאז ומתמיד .לזה נוסף גם הערך החשוב של
לימוד הטבע על כל מרכיביו באוויר ,ביבשה
ובים (גם ציפורים ודגים).
החיים בקיבוץ //הכפר וגלעדי
פינת החי תמיד היתה אטרקציה
מרגשת לילדים בכל הגילאים .באים
ללמוד על החיות ,ללטף ולהתבונן
באורח החיים שלהן.
״אין הבדל בין ילד בפעוטון
לבין גוזל של עיט שבקע וצריך
להאכיל אותו ולדאוג לו״
גדעון גלעדי 65
פינת החי
מאז 1928
איתי כהן גלעדי
את החגים בחדר אוכל אני פחות אוהב נולדתי בחרות בשנת 2008וגרתי שם כל
כי האוכל בחגים לא טעים לי ואני מעדיף החיים שלי ,אפילו באותו החדר .אני נוסע
לאכול בבית אבל לפחות אני מגיע לקיבוץ
לכפר גלעדי בחופשים לרוב ,עם אחד
ונהנה ממה שאני כן אוהב בו. ההורים או מדי פעם עם כל המשפחה .אני
הייתי רוצה שידעו שזה מקום ששווה אוהב לנסוע לקיבוץ כי יש שם את הסליק,
ללכת אליו ,יש בו הרבה דברים מעניינים את הממתקים של סבתא בבית ,את האוכל
וסיפורים מפעם כי בכל זאת המקום בן
יותר ממאה (אני זוכר את חגיגות המאה שסבתא מכינה וגם את האוכל מהחדר
אוכל .מה שאני אוהב לעשות בקיבוץ
ב.)2016- זה ללכת לסליק עם סבא ,לשחק כדורגל
אני מקווה שהמקום יישמר לדורות הבאים וכדורסל במגרש ,לטייל עם אחותי ובני
ולדעתי אני אמשיך לבוא לבקר פה במשך הדודים שלי ולבקר בפינת החי שהחיות
שם מסתובבות חופשי בין האנשים .הכי
כל החיים. אני אוהב ללטף את הארנבים ולהסתכל על
חיות שאני לא רואה ביום יום כמו חמוס,
66
גרבילים ,תרנגולות הודו ועוד.
את הנסיעה לקיבוץ אני פחות אוהב כי
היא ארוכה ממש אבל אני רואה נופים
יפים לפחות והעיקר שבסוף מגיעים.
תמיד בנסיעה אני מסתכל ב״וואיז״ ובודק
עוד כמה דקות מגיעים ואז מתאכזב שאני
רואה שנשאר עוד מלא זמן.
אני יודע שהגעתי לקיבוץ ברגע שאני רואה
את הפסל של הפרצוף בדשא הגדול שליד
החניה הקבועה שלנו ובגלל זה הפרצוף
הזה הוא בשבילי כמו סמל לקיבוץ.
החיים בקיבוץ //הכפר וגלעדי
תאריך לידה
20.08.2008
מקום לידה
מושב חרות
הורים
עוזי ודקלה
אחים
שירה ,ניב ורועי
מגורים
מושב חרות
67
הגן הצרפתי
מתחילת שנות ה20-
בשנות ה 20-עם תחילת הפיתוח הגדול 68
בחקלאות ,נהג הברון רוטשילד לשלוח
למתיישבים על אדמותיו ,שתילי מטעים
לגידול פירות בעיקר ולנוי .המשלוחים
הגיעו לנמל חיפה ,ממשתלות הברון באלג׳יר
עם תעודות משלוח בצרפתית ומדריכים
צרפתיים .כך הוקם ״הגן הצרפתי״ שהיה
בעצם משתלת ענק שממנה ניטעו המטעים
מסביב למשק.
החיים בקיבוץ //הכפר וגלעדי
״היה אדריכל לפרויקט רחוב
הלולים ,והגן הצרפתי היה חלק
מהפרויקט .אני ליוויתי מול
האדריכל והקבלן את התכנון ואת
הביצוע בשטח מתחילתו ועד סופו.״
יפה גלעדי
״כל פעם שאני לוקחת את ענברי
לטיול בקיבוץ ואנחנו עוברות ב״גן
הצרפתי״ היא רצה לאורך המזרקה
ועוקבת אחרי דגי הזהב בהתלהבות״
שירה גלעדי
69
הגן הצרפתי
מתחילת שנות ה20-
אלכסנדר זיד
נולד בסיביר ,גיסו של ישראל גלעדי ,היה
נשוי לציפורה בקר ,אחותה של קיילה.
ממקימי ארגון השומר ,רומנטיקן חסר
תקנה .היו לו עמדות ודעות בנושאי חינוך
ופוליטיקה ויושר אישי של אנשים.
הקים את המשתלה הראשונה בכפר גלעדי
ששימשה בסיס לכל המטעים ,טיפח
בריכה ליד מעיין קטן שממנה השקו את כל
המשתלה.
הוא נחשב למנהיג פועלים בארץ ודמותו
נישאה בעיקר בפי הצעירים .היה מופיע
באסיפות ה 1-במאי ונואם להם על
עתיד האומה ועל חינוך וספורט .היו לו
ארבעה ילדים ובשנת 1923הוא עבר לתל
חי ובהמשך בשנת 1926הוא עבר אל
שיך-אלברק ,שם נמצא עד היום הפסל
המפורסם שלו שמביט לעבר עמק יזרעאל.
הוא נרצח בשנת 1938על ידי פורעים
ערבים שערבו לו וארגון ההגנה נקם את
מותו בחיסול הרוצח ששמו היה קסאם
טבאש.
70
החיים בקיבוץ //הכפר וגלעדי
תאריך לידה
1886
מקום לידה
סיביר
הורים
יצחק ורבקה
בן /בת זוג
ציפורה בקר
תאריך פטירה
11.07.1938
71
בית המשפחה
משפחת גלעדי ,נבנה ב1976-
גרנו בכפר גלעדי במספר מקומות. 72
הבית הנוכחי משמש אותנו בערך משנת
.1990סבא נחמן נאלץ לעבור ל"בית סביון"
ונעשה סיעודי ותלוי במידה רבה .עוד יכול
היה להגיע בעזרת עגלת הנכים הממונעת
שלו למקומות שונים בקיבוץ ,אבל לא יכול
היה להגיע לביתנו בשיכון ו' בקומה השניה.
הקיבוץ החליט שאנו עוברים לדירת ההורים
בשיכון ח' בקומת הקרקע .ליטל גרה בחדר
הבטחון ,התרגלה מהר ,בעוד דקלה ורענן
כבר היו גדולים .בשנת 2001הוספנו חדר
במערב ,תוך ניצול עמודי המרפסת שנבנתה
ע"י השכנים בקומה שניה מעלינו .הקושי
בארוח הלך והחמיר עם גידול המשפחה
ובשנת 2015החלטנו להרחיב מעט את הבית.
הבניה נמשכה לתוך 2016ופתוח השטח נמשך
עוד שנה לאחר מכן .גם היום בשנת 2019
טרם הסתיים במלואו המעבר לבית המשופץ
ועוד נותר לנו לשפץ חלק מהדירה שמעלינו
שמתוכנן להשתייך לנו.
אין ספק שהשדרוג הוא רציני ,אבל לא תם
והעיקר שנמשיך להנות מכולם ,שיבואו,
יבקרו ,והבית יהיה ביתם .התכנון והטיפוח
הוא של יפה גלעדי כמובן.
החיים בקיבוץ //הכפר וגלעדי
יפה החלה כדרכה בקודש בטיפוח הגינון מסביב וכ"ילדת פרחים" מאז ומתמיד
החלה למלא את השטח בצמחים ועיצובים אהובים עליה .שולחת תמונות
למשפחה ,מתיעצת מתקדמת ,גאה בעיצוביה ומעשה ידיה.
״כבר בביקורים ובצילומים במהלך הבניה התארגן
מרד כללי .הנכדים גילו פתאום שינויים מהותיים
בבית שהיו רגילים לבוא אליו והתערער בטחונם
העצמי .כל אחד והפינה שלו שהתרגל אליה,
כיווני ישיבה התהפכו ,תמונות נעלמו "עד שיתלו
מחדש" ובכלל איך מעיזים סבתא וסבא לשנות
להם את הבית ועוד בלי לקבל רשות.״
גדעון גלעדי 73
בית המשפחה
משפחת גלעדי ,נבנה ב1976-
ליטל גלעדי
כפר גלעדי שלי...
מכפר גלעדי רואים את הנוף הכי יפה
בעולם :עמק החולה ,רמת הגולן וחרמון
לבן .נוף של בית ,נוף ילדות.
וגם השבילים הם בית ,וכל פינה מעלה
זיכרונות .חדר האוכל ,בתי הילדים ,עלי
גבעה ,הדשא הגדול.
זיכרונות מכל גיל ,של יום חול ושל חג ,של
שגרה ושל קטיושות ,של אמא ואבא ,של
חברים ,של הרבה הרבה ביחד וגם של לבד.
כפר גלעדי בשבילי הוא בית רחוק באצבע
הגליל ,בית שורשי ציוני עם גאווה
משפחתית גלעדית אבל לא רק.
גדלתי על ברכי ההיסטוריה של הבית הזה,
ובמיוחד על הסיפורים ששמעתי תמיד
מאבא גדעון שלי ,שהוא אחד יחיד ומיוחד.
המקום הזה ,שההיסטוריה שלו משתלבת
בתוך סיפור הקמת המדינה ,זורם בעורקיי,
עיצב אותי והוא חלק ממני לתמיד.
74
החיים בקיבוץ //הכפר וגלעדי
תאריך לידה
17.10.1984
מקום לידה
כפר גלעדי
הורים
יפה וגדעון
אחים
דקלה ורענן
מגורים
מנוף
75
בתי הילדים
מאז 1924
בתחילה שיכנו את הילדים בבתי ילדים בנפרד 76
מההורים .שיטת הלינה המשותפת התבססה
על בילוי הילדים עם ההורים בערב ,לאחר
יום העבודה הקשה של ההורים ,והליכה לבית
הילדים לקראת הלילה ,עם כל הטקס של
ההליכה לישון ,חלב או קקאו ,לחמניה עם
שוקולד ,סיפור לילד ופרידה .היתה "שומרת
לילה" בתפקיד עד הבוקר שעברה בין חדרי
השינה ובדקה אם הכל שקט ותקין .חלק
מהילדים הסתדרו טוב ,וחלקם לא התרגל אף
פעם ונהג להתחמק בלילות לחדרי ההורים
הצרים והקטנים וזה הפך ל"בעיה חינוכית".
רק בשנות ה 70-בוטלה הלינה המשותפת ובתי
ההורים הוגדלו והותאמו ללינה משפחתית.
החינוך בגיל הרך היה תמיד אבן יסוד בחינוך
הקיבוצי .גם כיום רבים מתושבי האזור
בוטחים במערכת של כפר גלעדי ורושמים את
ילדיהם כאן מדי שנה .דורות רבים עברו את
ראשית חייהם בגנים עם השמות גן הדס ,הדר,
גפן ,אגוז ,שקד ,רקפת ועוד.
מרכזיות הגנים נותרה כשהיתה כמוקד חינוך
מתקדם ,עם קשר לסביבה ,לטבע ,לקיבוץ,
לחגים ולאנשים.
החיים בקיבוץ //הכפר וגלעדי
״אני זוכרת את הלינה המשותפת כילדה קטנה כחוויה,
החבר'ה בגן היו מאד פעילים בשעות הלילה ,ואף פעם
לא היה משעמם .היה לנו אינטרקום דרכו יכולנו לקרוא
ל"שומרת לילה" בכל פעם שלמישהו היתה בעיה ,ואני
זוכרת שהיינו מציקים לה הרבה פעמים סתם...״
דקלה כהן גלעדי
״עד גיל חמש ישנתי בבית
הילדים ,ב"לינה משותפת",
וכשהסתיימה מלחמת יום
כיפור עברנו לישון בבית
ההורים ,עד לכתה ט',
אז שוב עזבנו את הבית,
הפעם לנעורים.״
77
בתי הילדים
מאז 1924
רענן גלעדי
תופעות בעייתיות בקיבוץ ,ולא מעט אנשים החיבור שלי לכפר גלעדי מורכב .כפר גלעדי 78
שהתנהלותם אינה מעוררת הערכה ,בלשון הוא חלק ממני ,ובמידה מסוימת אני מרגיש
המעטה .לא הבנתי למה אני צריך לקבל
כגזירה משמיים שעליי לחלוק איתם את עד היום -וכנראה ארגיש תמיד -גם חלק
חיי ואת פירות עמלי ,ולהעניק להם מרצוני ממנו .למרות שגרתי ממש בכפר גלעדי רק
יכולת השפעה משמעותית על הרווחה שלי 18שנה ,עד שנת השירות והצבא ,ועזבתי
ועל גורלי .התחושות הללו הלכו וגברו עם את הקיבוץ פורמלית עם הכניסה לשירות
השנים ,גם הרבה אחרי שעזבתי .הן חזקות
קבע בגיל ,22בעצם בתחושה הפנימית
במיוחד בשנים האחרונות ,כשאני מלווה את שלי ,באופן לא באמת רציונלי ,המשכתי
ההורים האהובים שלי בקשיים הגוברים תמיד לתפוס את עצמי כ"קיבוצניק מאצבע
שהם חווים במישורים שונים של החיים הגליל" ,וכך גם היום -בגיל .48מצד אחד,
בקיבוץ .ומהצד השלישי ,בשני העשורים הילדות שלי בכפר גלעדי הייתה בדרך כלל
האחרונים נוסף למורכבות הזו עוד רובד מאושרת .הייתי גאה להיות חלק מההוויה
הקיבוצית והגלילית בכלל ,ומההשתייכות
מקסים -הילדים שלי .אני רואה את החיבור המיוחדת למשפחת גלעדי בכפר גלעדי
של גל ,שחר ואור לכפר גלעדי ,חיבור בפרט ,עם כל המטען הדומיננטי וההסטורי
שנלווה לכך .באופן כללי קיבוץ הוא מקום
שהתפתח עם השנים באופן כל כך טבעי טוב לילדים לגדול בו .הרבה חופש ומרחב
לנגד עיניי -בעיקר כמובן בזכות הסבתא
והסבא שלהם -ולבי מתרחב .הם לגמרי גדול לעצמאות ,ביחד עם חינוך ברמה
מרגישים שם בבית ,ואני מוצא שזה עושה גבוהה ,פעילויות רבות ,ספורט ,חברה,
אותי מאושר ,הפעם בלי צדדים בעייתיים טבע ,טיולים ומחנות ,עבודה בענפי המשק,
נלווים .גם המפגשים (המעטים מדי) בקיבוץ פרויקטים התנדבותיים ועוד .בגדול -ממש
עם המשפחה המורחבת ,ובעיקר בין בני כיף .מצד שני ,מיום שעמדתי על דעתי
הדודים ,מחממים לי את הלב במיוחד -אף תמיד ליוותה אותי גם ההכרה בצדדים
יותר מכשאותם מפגשים נערכים במקומות הפחות יפים של הקיבוץ .בגללם היה לי
ברור עוד בהיותי בתיכון שלא אשאר לגור
אחרים .אבל לסיום ,רק שאלה אחת - בכפר גלעדי .צורת החיים הכאילו-שוויונית
לישראל וקיילה ,לנחמן וגיטה ,ולגדעון ויפה אף פעם לא דיברה אליי .ראיתי לא מעט
היקרים -למה כל כך רחוק??...
החיים בקיבוץ //הכפר וגלעדי
תאריך לידה
11.03.1971
מקום לידה
כפר גלעדי
הורים
יפה וגדעון
אחים
דקלה וליטל
מגורים
שהם
79
חדר האוכל
נחנך בשנת 1985
בעקבות נזקי הקטיושות והסיכון הבטחוני 80
בריכוז אוכלוסיה גדולה במבנה ציבורי גדול
בלתי מוגן ,הוחלט להקים חדר אוכל ממוגן,
בבניה בטחונית ,שיתאים להתכנסויות של
כאלף איש .הבית תוכנן ע״י האדריכלית
ארנונה אקסלרוד ,ונחנך ברוב עם ב.1985 -
מאז הוא משמש מרכז ,לא רק כחדר אוכל,
אלא גם למפגש יומיומי של החברים,
לאירועים ציבוריים בקיבוץ ובאזור ,וסביבתו
המעוצבת בקפידה מתאימה לחגים כמו פסח,
שבועות ,יום העצמאות ,סוכות ועוד.
בגלל שחדר האוכל החדש נבנה רק מסיבות
של צרכים ביטחוניים ,וכדי לשמר את הקשר
לחדר אוכל ״הישן״ ,הוא נבנה ממש ממול
וככה נשאר באופן סימבולי -הישן מול החדש.
החיים בקיבוץ //הכפר וגלעדי
אחת הבעיות במבנה ציבור היא שמדי
שנה צריכים לטפל בחזותם -לצבוע,
לחדש ולרענן .במטרה להימנע מהטרדה
הזאת ,מצופים כל הקירות החיצוניים
והפנימיים של חדר האוכל בחיפוי
גרנולית מאבן ורודה המופקת בהר שלנו.
האבן הזו עמידה מאוד ונמנה הצורך
לחדש את חזותה מדי שנה.
״היתה דילמה האם להשאיר קרוב לחדר האוכל החדש והמודרני ממערב
בית ישן משנת ,1924חלק מבתי פיק״א הדו משפחתיים שאפיינו את
התכנון הישן .בהתייעצות עם אדריכל האב ,התקבלה הדעה שיש
להשאיר את הבית ולהדגיש את מה שכונה ׳דיאלוג בין הסגנונות׳.״
גדעון גלעדי 81
חדר האוכל
נחנך בשנת 1985
עוזי כהן גלעדי 82
מעולם לא גרתי בכפר גלעדי ,יחד עם זאת
הזכרונות שלי ממנו רבים מאוד ,חוויתי
שם חוויות משמעותיות אותם חלקתי עם
היקרים לי מכל אלו יצרו אצלי קשר מיוחד
למקום שלא קיים אצלי עם שום מקום
אחר.
בשנים הראשונות של חיינו המשותפים
בילינו דקלה ואני (ובהמשך גם הכלבים
והילדים) סופי שבוע רבים בקיבוץ.
התחתנו בחדר האוכל ,פרוייקט הסיום
של הלימודים שלי נקשר במחצבות ,חגגנו
חגים ובמיוחד פסח ושבועות ,ואין ספור
אירועים משפחתיים.
יחד עם אלו יש כמובן גם את יום הזיכרון
אשר מביא אותנו בכל שנה לטקס מיוחד
ומרגש אשר קושר אצלי את הסיפור
האישי המשפחתי עם סיפור הקמת
המדינה בעצם קיום הטקס במקום כל כך
מיוחד וסימלי.
מכל המקומות הרבים בהם גרתי במהלך
חיי ,כפר גלעדי הפך להיות העוגן
המשמעותי ביותר .מקום יוצא דופן.
החיים בקיבוץ //הכפר וגלעדי
תאריך לידה
30.08.1964
מקום לידה
ירושלים
הורים
יוספה ודוד
אחים
מלי והראל
מגורים
מושב חרות
83
שביל הלולים
מאז 1928
סדרת לולים משנות העשרים ,שבהם גודלו 84
להקות תרנגולות בעיקר להטלה ,עם חצר
ותאים למטילות .במשך השנים נבנו לולים
גדולים ומשוכללים ואלו הישנים ,היפים
והמיוחדים ,הפכו לאתר מעוצב לתיירות,
מלאכה ,מסחר זעיר ובילוי.
החיים בקיבוץ //הכפר וגלעדי
״החברה הממשלתית לתיירות וועדת התכנון של
כפר גלעדי לקחו את שביל הלולים כפרויקט
שמאפיין את כפר גלעדי .האדריכל מטעמם עבד
מולי באופן שוטף על התכנון והמטרה של המקום.״
יפה גלעדי
הכביש המקורי היה מאבני בזלת
ולא היה אפשר לעשות את השיפוץ
על הכביש הזה ,לכן תוכנן הכביש
החדש ככה שבמרכזו שתי שורות
של אבני בזלת ולאורך כל השביל 85
שביל הלולים
מאז 1928
יפה גלעדי
עם נישואי ילדינו ברוב שמחה ,גדלה נולדתי בארגנטינה ב ,8/1/1946להורי חיה
המשפחה .הצטרפו בני ובנות הזוג ושמעון ולאחי דוד.
המקסימים עינת ,עוזי וקובי ,והתברכנו עלינו לארץ בהיותי בת ,3ובגיל 5הגענו
בדור חדש של 10נכדים מקסימים ואהובים כמשפחה לגור בקבוץ כפר בלום ,שם
אשר באים אלינו בשמחה ל"כפר גלעדי", גדלתי ובגרתי ושם בבית הספר התיכון
בית המשפחה ,שנמצא ליד הדשא הגדול "עמק החולה" הכרנו והפכנו לזוג ,יפה
וחדר האוכל ...וגדלים על סיפורי ראשונים וגדעון .נישאנו בשמחה בשנת 1966וכאן
למעשה תם עידן יפה פלג והפכתי לרעיית
וביקורים בסליק עם סבא גדעון...
הקשר הרגשי שלי לכפר גלעדי שונה מזה מר גלעדי...
של ילדי ונכדי .אינו חלק מנוף ילדותי ואינו לכפר גלעדי עברנו בשנת ,1968סמוך
ללידת בכורתנו דקלה .בשנת 1971נולד
בדמי ,אבל ,כאן ביתי ובית אהובי מזה בננו רענן ,ואת צעירתנו ליטל קיבלנו
50שנה ,ואיתו סיפורי מורשתו ומורשתם
של צאצאינו .כאן גדלנו וגידלנו במשותף בהתרגשות כולנו בשנת !1984
את ילדינו ונכדינו ויצרנו את ההיסטוריה בשנת 1969עזבו הורי את כפר בלום ועברו
הפרטית שלנו. לגור בקרית שמונה ,בסמוך אלינו .מידי
הקשר הפיזי שלי נובע מעברי האישי .קרוב שבת היינו יורדים אליהם כולנו לארוחת
ל 30שנה ניהלתי את נושאי התכנון והבניה ערב טעימה ומלאת צחוקים .לעתים התלוו
אלינו גם הוריו של גדעון גיטה ונחמן וגם
בקבוץ ,וזהו למעשה החיבור החזק שלי
לכל מטר בנוי ופורח על גבעת כפר גלעדי הדודה הדסה.
סיפורי "השומר" וכפר גלעדי ,ישראל
וסביבתה. וקיילה גלעדי ,זייד ,ארבע האחיות בקר
ואחיהם על כל שלוחותיהם ,היו חלק בלתי
נפרד מהווי חיינו .נפילתו של אביהוא אחיו 86
של גדעון במלחמת יוה"כ השפיעה רבות
על חיי משפחתנו.
החיים בקיבוץ //הכפר וגלעדי
תאריך לידה
08.01.1946
מקום לידה
ארגנטינה
הורים
חיה ושמעון
אחים
דוד
מגורים
כפר גלעדי
87
הכלבו
משנות ה50-
כשעברנו לחדר האוכל החדש בשנת ,1985 88
נותר הישן ללא שימוש והחלו דיונים על
השימוש בו .סבתא יפה תכננה במשך שנים
הפיכתו למרכז קהילתי ומרכז לשירותים
שונים ,וזה התגשם במלואו בשנת .2015
אבל עוד לפני כן בעקבות השינויים בקיבוץ,
היה צורך בכל בו גדול ,שהוא בעצם
מינימרקט מקומי ,או מכולת של ישוב.
יפה תכננה במטבח הישן ,שהמיקום שלו
ממש התאים ,כולל מקומות אספקה ממשאית
שמגיעה עם סחורה מאחור ,עם כניסות יפות
בחזית כחלק מחדר האוכל הישן ,ועם עיצוב
סביבתי מתאים .השטח המתוכנן הוא כ500-
מ"ר ובהמשך הוקטן קצת .כך נמצא המקום
המתאים וההולם ביותר לפונקציה החשובה
הזו ,עם גישה ונגישות טובה לכל הגילים ,עם
חניה קרובה ולוגיסטיקה מתאימה.
החיים בקיבוץ //הכפר וגלעדי
״אני זוכרת שהיינו באים בני הדודים
לכלבו עם סבתא לקנות ארטיקים
בקלאבקר שלה ואז היינו עושים
טיולים בקיבוץ כי הדרך חזרה לבית
היתה ממש קצרה.״
שירה כהן גלעדי
״היינו מכינות רשימות
לבנים של כל מה שאנחנו
צריכות -מוצרי היגיינה,
דאודוראנטים וכו׳ והם
היו גונבים לנו מהכלבו״
דקלה כהן גלעדי
89
המכבסה
מאז שנת 1922
בחיים המשותפים של הקיבוץ ,שימשה 90
המכבסה אלמנט חשוב מאד ,גם לפרט וגם
לציבור בכל הקשור בשירות החשוב כולל
בתי הילדים ,חדר האוכל ,המלון ,המפעלים
ומערכת החינוך שכללה חברות נוער עולה
וחברת הילדים ,ואפילו מחנה נח״ל שמוקם
בתוך חצר המשק .השירות המושלם כלל
״זריקת״ הכביסה המסומנת בתאים מיוחדים
וממויינים בתחילת השבוע ,ואיסוף בתאים
מיוחדים במחסן הבגדים ,לאחר גיהוץ ,קיפול
וסידור של כל סוגי הבגד ,מצעים ,מגבות,
גרביים ,מעילים ושמיכות.
המבנה הוקם עוד בשנות העשרים ומשמש
בתפקידו עד היום.
החיים בקיבוץ //הכפר וגלעדי
המכבסה מרכזת את הבגדים
של כולם ,וזה דבר מאוד אישי.
הסיפורים אומרים שמי שעובד
במכבסה יודע את כל הפרטים
האינטימיים של חברי הקיבוץ
ובעיקר של החברות.
את הכביסה הנקייה פתחים אליהם זורקים את
מקבלים מסביב
הכביסה לפי קטגוריות (לבנה/
צבעונית /מצעים וכו׳)..
מטעמים אירגוניים
כל בגד מסומן במספר
כביסה לזיהוי.
הכובסים ה״מצטיינים״
זכרו בעל פה את כל
רשימת השמות עם כל
המשתמע מכך..
91
האורווה
מאז 1924
הסוס היה חלק בלתי נפרד מהמשק החקלאי, 92
אבל לא רק לעבודה בשדה ,לחריש ,להובלה
וניידות ,אלא גם ובעיקר לבטחון .זה היה
הג׳יפ של פעם ושימש גם כאלמנט של יוקרה
והופעה מכובדת בסביבה הערבית השכנה.
האורווה היתה תמיד מקום מרכזי וערכי עם
מאפיינים ייחודיים .הניגוד בין הכינוי ״בהמה״
לבין היופי ,הייחודיות והאצילות של הסוס,
מטשטש עם האהבה והחיבה שנוצרים תמיד
בין האדם ,לסייח ולסוסה.
הערכים התרבותיים והרגשיים שנוצרים בין
האדם לסוסו ,נשמרים בכפר גלעדי באורווה
מאז היווסדה ועד היום .כיום משמשת
האורווה לרכיבה טיפולית.
החיים בקיבוץ //הכפר וגלעדי
מגיל צעיר הילדים נקשרו לאורווה ולכל ילד היה
סייח ,סוס או סוסה שאליהם נקשר עם אחריות
של טיפוח ודאגה בבחינת דייר בבית שכן
שמבקרים אותו באופן קבוע.
כל ילד שהגיע למצוות קיבל שלושה ״כשהייתי בערך בת ,5באתי
דברים :תנ"ך ,אקדח וסייח .כשנחמן
הגיע לגיל ,בדיוק לא נולד סייח .נתנו לבקר עם אמא באורווה
לו עייר (חמור גור) ואמרו לו " :זה ולבשתי חולצה עם ציור
בינתיים" .איום ונורא... של זר פרחים .הסוס כנראה
התבלבל וחשב שהבאתי לו
ארוחת צהריים .לא חשבתי
שהביקור יסתיים בנשיכה
של סוס בחזה״
שירה גלעדי 93
המקלטים
הראשונים משנת 1948
מראשית הדרך היו בעיות הביטחון בצפון, 94
גורם מוביל בדאגות היומיומיות ובשמירה על
החיים והרכוש .כבר במלחמת העצמאות נבנו
מקלטים בהוראת ובתכנון מוסדות ההגנה ,ועם
השנים התפתחו השיטות וההיקפים .מקלטים
רבים ,תת קרקעיים ועיליים מפוזרים ברחבי
הקיבוץ ומשמשים את האוכלוסיה בעיתות
חירום .מורשת שלמה נוצרה עם השנים
בשהייה הארוכה יום וליל במקלטים כשבחוץ
מתרחשות הפגזות ותקיפות קטיושות.
הילדים של אז מלאים בזיכרונות שנצרבו
בשהות הממושכת מתחת לאדמה .מעת
לעת גם הגיעו אמנים להנעים את זמנם של
הילדים ,דיוויד ברוזה ,מירי אלוני (שיש לה
משפחה בכפר גלעדי) ועוד.
החיים בקיבוץ //הכפר וגלעדי
״הילדות בכפר גלעדי היתה תמיד בצל מצב בטחוני כזה או אחר.
מלחמת יום כיפור ,חדירות מחבלים ,קטיושות ,מבצעים בלבנון,
מלחמת לבנון ושוב קטיושות .הגברים תמיד היו מסתובבים עם
קלצ'ניקוב ומוכנים לקריאה ,והיינו רגילים להקפצות שלהם
לעמדות שמירה שהיו סביב לקיבוץ כשהיה חשש לחדירה ("נמר
ב' ,נמר ג' ,וכו') ולהקפצות שלנו למקלטים (קראו ברמקולים
"הקשב ,הקשב ,כל החברים להכנס למקלטים).
אבא שלי ,גדעון גלעדי ,היה
המא"ז (מפקד אזורי) של הקיבוץ
ותמיד היה המבוגר הכי אחראי,
ידע מה קורה ושלט בעניינים.
ההווי סביב השהיה במקלטים היה חגיגה גדולה ,לכל קבוצת גיל
היה את המקלט שלה והיינו מבלים שם ימים ולילות .במקלט
של חדר אוכל היו הופעות (דיוויד ברוזה תמיד הגיע )..ופעילויות
משותפות ,והרבה פעמים פינו אותנו מהקיבוץ לקיבוצים אחרים.״
דקלה כהן גלעדי 95
בית המלון
״מלון כפר גלעדי״
אחד מתחומי העיסוק הכלכלי -עסקי היה 96
המלונאות מאז תחילת שנות ה.40-
מ״בית מרגוע״ דרך ״בית הארחה״ התפתח
המלון של היום ,עם כ 180-חדרים ,ומבט
קדימה להמוני המטיילים והתיירים בגליל
המיוחד.
החיים בקיבוץ //הכפר וגלעדי
״בלילה שאחרי החתונה של ליטלי ,דודה שלי ,נשארנו לישון במלון בכפר
גלעדי .חבר שלי ,ישי ,לא יכל להגיע לחתונה כי בדיוק סיים טירונות והיה
לו טקס השבעה ,אבל אני זוכרת שהגיע ברגע שיכל וישנו ביחד במלון כל
המשפחה וגם הוא״
שירה כהן גלעדי
לימים התפתח
המפעל והפך ל"בית
הארחה" ובהמשך
למלון כפר גלעדי.
בכפר גלעדי הוקם ב" 1940-בית הבראה" לעובדים .אלו
היו מקבלים שבועיים למנוחה והתחזקות עם פינוקי
אוכל ,מנוחה ונוף בכפר גלעדי הרחוקה .היו מגיעים
באוטובוסים .קראנו להם "מבריאים" והיו די מצחיקים
כי העולים היו מהמון ארצות בגולה וכל אחד בא
משפה אחרת ,תרבות שונה ,מנהגים ולבוש שונים.
גדעון גלעדי 97
שירה כהן גלעדי
שנקר ,תקשורת חזותית ,שנה ב׳
קורס טיפוגרפיה
בהנחיית מיכל פאוזנר
הודפס בבית הדפוס ״יו-פרינט״ ,רמת גן
נייר מסוג חרמון אוף-וויט
תודה לאמא שלי ,דקלה ,שדאגה ליצור לי את
הקשר והחיבור המיוחד הזה לקיבוץ ולמשפחה
מהיום שנולדתי ,וכמובן תודה על העזרה
הגדולה עם איסוף המידע בחודשים האחרונים.
תודה לסבתא שלי ,יפה ,על העזרה הרבה
בחשיבה ובתהליך יצירת הספר בפן היצירתי
וכמובן מבחינה תוכנית.
תודה מיוחדת לסבא שלי ,גדעון ,שמעבר לעזרה
העצומה עם הטקסטים והדימויים לספר ,מאז
ומתמיד הנחיל לי את הצורך לשמוע ולתעד.
הספר הזה מוקדש לך סבא.
״עם שאינו יודע את עברו ,ההווה שלו
דל ועתידו לוט בערפל.״
יגאל אלון